Ce se-ntâmplă ?
Scuzați ! Faceți loc.
Dumnezeule !
La Lise Diner sunt 4 răniți. E nevoie de două ambulanțe.
Ce s-a-ntâmplat ? I-a lovit vreo mașină ?
Nu, omule. A fost o bătaie.
Un singur om i-a pus la pământ pe toți, în câteva secunde.
- O chestie brutală. - Încă mai e înăuntru.
E acolo, cu spatele.
Întoarceți-vă, d-le, cu mâinile sus. Foarte încet.
Codul militar e expirat.
38 $.
Mai e și o periuță de dinți.
Dar nicio adresă. Cu alte cuvinte, un vagabond.
Agresiunea e o infracțiune de gradul doi în Statul ăsta, d-le Reacher.
Numele de botez, Jack. Fără al doilea nume.
Riscați între 10 și 20 de ani,
după ce vor depune mărturie băieții pe care i-ai bătut.
Poți să-i faci dosarul și să-l arestezi.
Două lucruri se vor întâmpla în următoarele 90 de secunde.
Poftim ?
Mai întâi, telefonul de acolo va suna.
Apoi, dumneata vei avea cătușele la mâini, în timp ce vei merge către închisoare.
Asta e o profeție minunată, d-le Reacher.
E maiorul Turner de la Unitatea 110.
Poliția militară din Alexandria, Virginia.
Dumneata și cu tipii de afară ați făcut greșeala
să faceți trafic pe teritoriul armatei americane.
Despre ce vorbești ?
Răpirea clandestinilor pentru a-i vinde.
Poliția Militară e aproape.
Din partea mea, eu v-aș ucide.
Va continua să sune.
Șeriful Raymond Wood.
Cine naiba ești ?
Cineva neașteptat.
Mulțumesc.
Armata SUA, Unitatea 110, sergentul Leach.
- Cu d-na maior Turner, vă rog. - Un moment.
Turner la telefon.
Maiorul S. Turner ?
Eu sunt. Cu cine vorbesc ?
- Sunt Jack Reacher. - Serios ?
E o plăcere să vorbim, într-un sfârșit.
Mulțumesc pentru informațiile despre șeriful acela.
Nu, eu ...
Voiam să vă mulțumesc că m-ați ajutat. Eram într-o poziție cam urâtă.
Nu asta fac militarii pentru camarazi, d-le maior ?
- Fost maior. - Maior o dată, maior pentru totdeauna.
De unde sunați ?
De la ... cred.
Nu sunteți sigur ?
Da, dar nu contează. Umblu mult.
- Așa am auzit și eu. - Și ce-ați mai auzit ?
Nu, vă rog, sunteți o legendă pe-aici.
Unii se mai întreabă de ce ați plecat.
Păi, să zicem ...
că m-am trezit într-o dimineață și uniforma îmi era strâmtă.
Armata SUA, Unitatea 110, serg. Leach.
- Jack Reacher pentru maiorul Turner. - O clipă, d-le maior.
Reacher !
Cum e biroul meu ?
Acum stau aici.
E o lovitură grozavă pe birou.
Se zice c-ai făcut-o tu cu țeasta cuiva.
- Așa e ? - N-a fost momentul meu cel mai bun.
Doar nu ești iar în probleme.
Am auzit că ești mai mereu în probleme.
Că ți le cauți.
Mă gândeam că ar trebui să te invit la cină pentru ceea ce-ai făcut.
O cină ?
Ți-a trebuit ceva s-ajungi la concluzia asta.
Când vii la Washington ?
Nu știu.
Atunci, nu voi sta cu sufletul la gură.
- Nu zici nimic. - Mă gândeam dacă mi-ai plăcea.
Sunt în echilibru.
Nu știu dacă mă poți controla.
Nu-mi fac griji.
Fă-ți griji ... doar puțin.
Ai grijă de tine, Reacher.
Jack Reacher pentru maiorul Turner.
D-le maior Reacher, sunt serg. Leach. Am vorbit la telefon.
Bine ați revenit.
Doar Reacher. Acum sunt un civil.
Da, d-le. Vă conduc sus.
- Scuzați, o căutam pe ... - Intrați, d-le maior.
Sam Morgan. Vă rog, intrați.
Luați loc.
Am auzit multe despre dvs.
Am trecut s-o văd pe maiorul Turner.
E o problemă. Turner a fost suspendată din funcție.
- Am vorbit acum câteva zile. - A fost arestată.
Așteaptă judecata la Curtea Marțială.
Cu ce acuzație ?
Spionaj.
Sunt eu în funcție, până va fi numit un înlocuitor.
Vă pot ajuta ?
Nu, era o vizită personală.
- Vă cunoașteți decât erați aici ? - Nu, n-am mai văzut-o.
Îmi pare rău că v-am dat o veste proastă, d-le maior.
Fost maior.
- D-le, am vrut să vă pun la curent. - Dar ?
Mi-a ordonat să n-o fac. Col. Morgan, direct.
Poate că ar trebui să mă pui acum la curent.
Vorbește liber, sergent.
Maiorul Turner este un excelent ofițer, d-le.
I s-a dat un avocat ?
Am ordin să nu dau nicio informație, d-le.
Înțeleg.
- Să asculți mereu de ordine, sergent. - Da, d-le.
Din curiozitate, cine v-a instruit pe teren ?
Sergentul Green, d-le.
Dacă serg. Green ar avea probleme cu justiția,
i-ați recomanda vreun avocat ?
Da, desigur.
I l-aș recomanda pe col. Moorcroft de la Fort Dyer.
Unde e închisoarea de maximă siguranță, d-le.
D-le colonel !
Sunteți avocatul din oficiu al d-nei maior Suzanne Turner.
Sunt Jack Reacher, fostul comandant al Unității 110.
Mă-ntrebam când o să apăreți.
Maiorul Turner a cerut să nu aveți dreptul la vizită.
- De ce să spună asta ? - Poate că v-a citit dosarul.
- Nesubordonat, antisocial ... - Anti avocat.
Tată inconștient.
Poftim ?
Scrie că nu plătiți pensia alimentară fiicei dvs.
Nu am copii.
O femeie, Candace Dayton afirmă contrariul.
A contactat armata pentru a cere un ajutor pentru fiica sa.
Samantha Dayton, are 15 ani.
- E o neînțelegere. - De obicei, așa e.
Mama are precedente penale : prostituție, închisoare.
Fata e în plasament de când s-a născut.
- Ce părere aveți ? - Despre plasament ?
- Viața e un rahat. - Mă refeream la fiica dvs.
N-am nicio fiică. N-am mai auzit de Candace Dayton.
Am venit pentru maiorul Turner.
- Ce probe au ? - Un hard disk cu informații secrete
găsit în casa maiorului Turner.
Implicația e că vinde secrete militare.
- Doar atât ? - Și ce-ați vrea ?
O fotografie de-a lui Turner ce bea la masă cu talibanii ?
- Ce v-a zis Suzanne. - Nu pot vorbi cu ea până mâine.
Motive de securitate publică.
Și-ați acceptat ?
Unde ați terminat facultatea de Drept ?
Da.
Probabil că erați cândva un avocat bun, d-le colonel.
Dar eu văd un militar plictisit ce face orice să nu-și riște pensia.
Amintiți-vă ce reprezintă uniforma dvs.
Mulțumesc.
- Până când să-l urmărim, că mi-e foame ? - Ai răbdare.
- Ce crezi că mănâncă ? - Taci !
- E pistolul cel nou ? - Da.
E drăguț.
- Face să pară mai mari palmele. - Da. Acum îți plac mari ?
Ți-l bag în moacă imediat, dacă mai continui.
- Unde s-o fi dus ? - Nu știu. S-o fi dus să urineze.
- L-ai pierdut din vedere. Nu-i bine. - Crezi că am ochi la ceafă ?
Salutare !
N-o fă !
Arată-mi-l.
Aruncă-l în spate.
Nu-mi place să fiu urmărit.
Nu-mi place să fiu urmărită.
Mai întâi pe stradă ...
și apoi în magazin.
Ești o hoață.
- Ești un polițist ? - Par a fi un polițist ?
De la narcotice, probabil.
- Știi mulți de la narcotice. - După tunsoare.
Mulțumesc. Mă tund singur.
Atunci, vrei să faci chestii ciudate.
La revedere !
Ești fiica lui Candace Dayton ?
- Ce-a mai făcut de data asta ? - Nimic. Sunt un prieten vechi.
Da ? Ei bine, nu mai fă chestiile alea !
Nu la alea mă refeream.
Dacă o cauți pe mama, să știi că nu locuiesc cu ea.
Cu cine locuiești ?
Ați avut dreptate, d-le maior, sunt plictisit.
Dar nu și prost.
Sergenții Mirkovich și Cibelli.
Acum două săptămâni, maiorul Turner i-a trimis în Afghanistan
pentru o investigație.
I-au trimis zilnic raportul.
Acum două zile, au fost găsiți morți lângă baza din Bagram.
Împușcați de aproape.
Și a doua zi, Turner a ajuns în închisoare.
Ce știți de Para Source ?
Para Source ?
Păi, licitează contracte. De ce ?
Nu știu cu ce sunt implicați în povestea asta.
Mă urmăresc de când am ajuns.
Cine i-a ucis pe sergenți, a vrut ca Turner să fie izolată.
Cred c-o vor ucide și pe ea.
Despre ce tot vorbiți ? Nu știm dacă chestiile astea ...
Trebuie s-o scoatem pe Turner.
Iar eu vă repet că ea nu vrea să vă implicați !
Ocupați-vă de asta imediat ! Am să vă sun diseară.
Lumea pune la îndoială
valoarea tehnicilor avansate de interogare.
Tehnicile avansate de interogare nu funcționează.
Dar tortura, pe de altă parte, funcționează foarte bine.
Secretul profesional își are izvoarele în sistemul de Drept comun.
De aceea, Turner ți-a spus mult mai multe,
decât a aflat de la investigația ei în Afghanistan.
Ce i-ai spus lui Jack Reacher ?
N-am vorbit despre asta.
- Ba da. - Nu !
- Am vorbit doar 10 minute. - 10 minute sunt foarte lungi,
cum tocmai vei afla.
Jack Reacher ?
Col. Morgan vrea să știe dacă aveți puțin timp pentru el.
Nu vă amintiți de mine, nu-i așa ?
Antonie Espin ?
Erați comandant când am ajuns aici.
Mi-ați amânat promovarea timp de 6 luni.
De ce-aș fi făcut-o ?
Pentru că erați un nemernic și m-ați considerat prea pripit.
Cu siguranță, eu eram.
Luați loc.
Nu sunteți obligat să spuneți nimic, d-le maior.
Fost maior.
După ce ați plecat, ați încercat să luați legătura cu maiorul Turner.
V-ați întâlnit cu avocatul ei, col. Moorcroft, ieri, la orele 11:00 ?
Mi-ați spus să nu vorbesc.
Am spus că nu sunteți obligat să spuneți ceva.
Da.
Da, adică v-ați întâlnit ?
Da, adică înțeleg că nu trebuie să vorbesc.
Pentru procesul verbal, l-ați întâlnit ieri pe col. Moorcroft ?
Ne puteți spune pe unde ați fost azi noapte între 01:30 și 05:00 ?
- Da. - Da, ce anume ?
Da, adică înțeleg că nu trebuie să vorbesc.
Notează în procesul verbal că maiorul are o rană la mână
pe care n-o avea ieri.
Am terminat aici.
Noaptea trecută, pe la 02:30, col. Moorcroft a fost bătut până a murit.
- Sunteți avocatul meu ? - Lt. Sullivan.
Îmi pare bine.
Sunteți acuzat de asasinarea unui colonel din magistratură ...
- Unde a fost ucis ? - În apartamentul său.
- În afara bazei ? - Da.
Atunci, e civil.
Ca cetățean civil, armata nu are jurisdicție.
Mă predați Poliției din Washington.
Știți articolul 10, aliniatul 75 din Codul Militar ?
Un ofițer cu o autorizație de nivelul dvs
poate fi rechemat în serviciu în caz de necesitate.
Ați acceptat când ați semnat congelarea.
Bine ați revenit în armată, d-le maior.
Sunteți arestat.
Deschideți BA-211.
Stați aici, nu vă mișcați.
Sunt Espin. Transfer prizonier.
Voi cere consemnarea probelor.
Vor trebui să ne dea tot ce au împotriva dvs.
- Nu vor fi probe. - Despre ce vorbiți ?
I-au ucis investigatorii, i-au ucis avocatul.
Probele arată că dumneata l-ai ucis pe avocatul maiorului Turner.
O vor ucide pe Turner, apoi pe mine.
Din câte știu, tu ești complicele lor.
Ascultă, pămpălăule, tu ești cel acuzat de crimă.
Dacă vrei să-mi faci dovada unei amărâte de probe, te voi apăra.
Dacă nu, du-te dracului.
Îmi cer scuze. O fi de la scăderea glicemiei.
- Poftim ? - N-am mâncat dimineață.
Amețesc. N-aș putea avea ceva de la cantină ?
Poate un sandviș.
Deschide ușa, mulțumesc.
Am terminat aici.
Mișcă-te.
Deschideți BA-201.
D-nă, oamenii ăștia au venit pentru transferul dvs.
Cine sunt ?
Te-am întrebat cine sunt.
Ai de gând să-mi răspunzi ?
Reacher ! Ce naiba faci ? Oprește-te !
- Au venit să te omoare. - Ce naiba zici ?
- L-au omorât pe Moorcroft. - Așteaptă ! Ce ?
Azi noapte, în apartamentul lui. Și-acum te vor ucide pe tine.
Soldat, știi cu cine vorbești ! Ți-am spus să te oprești !
- Ați fost eliberată din funcție. - N-avem timp.
Sunt reținută aici fără motiv. Dreptul tău e ...
- Soldatul ăsta era sub comanda mea. - N-avem timp pentru așa ceva.
I-ai legitimația și documentele.
- Am dat ordin să nu fii implicat. - Ordin referitor la mine ?
- Da. Știam că așa vei reacționa. - Nu mă fă să-mi pară rău.
- Espin ? Ce i-ai făcut ? - Se va face bine.
- E o nebunie. - Adică cina cade ?
- Fii nervoasă. - Sunt nervoasă.
- Transfer prizonier. - Lt Sullivan, intru.
Deschideți BA-211.
O clipă !
Cheile lui ! Dă-mi cheile lui !
- Avocatul meu ce fel de mașină are ? - O berlină neagră.
Rahat !
Dubița.
Deschideți !
Sunt în dubiță ! Opriți duba aia ! Mișcați-vă !
Mâinile sus !
Căutați în dubă !
- Liber ! - Liber !
- Acum sunt o fugară. - Ți-ai trădat țara, nu uita.
Cum de pare că te distrezi ?
Ai un mod deosebit de a mulțumi.
Chiar voiau să mă ucidă ?
Mulțumesc.
Bună treabă.
Fundul lui Reacher e al meu.
D-le, una din mașinile noastre a fost furată. L67.
Către toate unitățile. Suspecții sunt în mișcare.
Mașina militară L67.
Primul e Jack Reacher. Bărbat, în jur de 40 de ani.
E considerat înarmat și periculos.
Al doilea e maiorul Suzanne Turner.
Femeie, în uniformă, albă, în jur de 34 de ani.
- Serios ? - Termină.
Să lăsăm mașina. Trebuie să intru în e-mail.
Haideți, d-lor, unde naiba sunt ?
- Poliția de Stat a sunat ? - Mă informez, d-le.
Bine.
N-ați aflat nimic de la Poliția Capitalei ? Un loc ? Ceva ?
- E vreun Internet Cafe prin zonă ? - Pennsylvania Nord Street.
Bine. Duceți-ne acolo, vă rog.
Trebuia să mă fi dus eu în Afghanistan.
Mirkovich și Cibelli erau sub comanda mea.
Treaba stă așa : erau ordine.
Ai mai pierdut pe cineva când erai în serviciu ?
Oamenii mei n-au fost uciși de talibani.
Au fost împușcați cu o armă din dotarea armatei.
9 mm.
De unul de-ai noștri.
Am să aflu cine-a fost.
Ce făceau ai tăi acolo ? Ce căutau ?
Arme.
Miile de arme retrase la demobilizare.
Încărcătura multor avioane a dispărut.
Frumoasă șapcă. Sunteți fanul celor de la National ?
Da, de la început.
M-au arestat la o zi după ce au fost omorâți.
Cu fusul orar, e posibil să mai fi trimis un raport.
M-au arestat ca să nu-l pot vedea.
D-le, a încercat să acceseze sistemul.
- Dă-mi locația. - Da, d-le.
Pennsylvania Nord Street.
Sunt Morgan.
Ești pregătit, soldat ? I-am localizat.
Sunt într-un Internet Cafe. Pennsylvania Nord Street.
Încheie afacerea.
Mirkovich și Cibelli au fost uciși pentru ceea ce au aflat.
Dar de cine ?
Fir-ar să fie. M-au scos.
Ceva ...
Vor face o triangulație pentru a localiza ...
Lasă-mă o clipă.
- Locul ăsta va fi localizat. - Bine.
Locul ăsta va fi localizat.
Dincolo de parc e o stație de autobuz.
Suntem urmăriți.
Nu e un polițist.
E un profesionist.
Unde ?
50 m. Pardesiu negru, părul castaniu.
Acolo !
- Ne-au găsit. - Probabil.
Restaurantul !
- Bună ziua. - Avem rezervare.
Afară cu toții !
Afară !
Afară ! Plecați !
Eu stau la ușa asta.
Înapoi ! Înapoi !
Înapoi !
Poliția ! Stați ! Aruncați armele !
- D-le, am zis să aruncați armele ! - Sunt de la Poliția Militară.
Nu-i polițist !
- D-le, aruncați arma ! - Sunt de la Poliția Militară.
D-le, trebuie să aruncați arma !
- Ascultați, știu ce pare. Știu. - Aruncați arma !
Acum arunc arma.
Ascultați-mă ! Sunt de la Poliția Militară.
- Ăștia sunt dezertori din armata SUA. - D-le ! Mâine pe cap.
- Am înțeles. Mă întorc. - Acum puneți mâinile la ceafă.
Bine.
Dacă vreți documentele, sunt în buzunarul drept.
Vreți să le verificați ? Verificați-le.
Nu ne-am înțeles.
Îl prinseserăm. Îl vom prinde data viitoare.
Admit că eram puțin invidioasă când vorbeam la telefon.
Te duci pe unde vrei ...
mănânci când vrei ...
Nu ți se spune ce să faci și cum să faci.
- Tu n-ai o viață de militar. - Exact.
Controlează hârtia aia.
Para Source.
Crezi că ăla de la bucătărie e unul de-ai lor ?
Liber profesionist, aș zice.
- Zi tot. - Ai făcut un dezastru.
Reacher acel e interesant.
Habar n-ai.
- Nu te băga în competiție. - Prea târziu.
Ești sigur că te descurci singur ?
- Mă pot ocupa excelent. - Demonstrează !
- Cafea ? - Lapte ?
Nu.
Mărimea corectă.
Ai ochiul format.
Am cheltuit restul de numerar.
Să nu mai fugim și să-i vânăm noi.
- Morgan. - Nu-i momentul potrivit ?
Sper că suni ca să te predai.
Încă n-am aflat ce rol ai.
... dar voi afla.
- Nimeni nu va afla nimic. - Nici în e-mail-urile maiorului Turner ?
- N-ai găsit nimic ? - Nu e nimic de căutat.
Nu prea vă implicați.
De ce nu controlăm rapoartele operative ?
Voi rupe tendonul înainte să-ți rup osul.
Se va vindeca mai greu.
E blocat. E nevoie de un cod.
1209#
Rapoartele lui Mirkovich și Cibelli.
Ce-o mai fi pe-aici ?
Te crezi invincibil.
- S-a descărcat, - Dar sunt moduri de a te răni, Reacher.
Terminat.
Mulțumesc pentru colaborare, d-le colonel.
Bun.
Mirkovich și Cibelli au trimis un raport final.
Lorzii războiului.
Bun.
Ultimul cu care au vorbit erau un contractor.
Daniel Prudhomme.
Controla livrarea armelor. Era evaziv.
Apoi a dispărut.
Aici Green, instructorul.
Vă amintiți de mine ?
Sg. Green, ce bine-mi pare să v-aud.
Sunt cu o prietenă de-a dvs. Am nevoie de o favoare.
Există o firmă de contractori numită Para Source.
Ați putea afla ce rol are ?
Aș putea.
Mai e un angajat la ei ce se cheamă Prudhomme.
Trebuie să aflăm unde este.
Prudhomme, recepționat.
- Sergent, cu prudență. - Da, d-le.
Reacher !
Liber.
Reacher.
Hei, calmează-te !
Bună.
Dă-mi drumu' !
Ascultă !
E-n regulă ! Totul e-n regulă !
Nu înțeleg. Spuneai că nu ești polițist.
Nu sunt.
- Ce-i Poliția Militară ? - E diferită.
Dar ...
ați furat mașina.
- E complicat. - Unde vreți să mă duceți ?
- Încă nu știm. - Ai vreun telefon ?
- De ce ? - Dă-mi-l.
L-am lăsat în apartamentul din care m-ați răpit.
- Nu te-am răpit. - Răpirea e o infracțiune federală.
Uită-te la mine, fetiță.
Sunt niște oameni care vor să-ți facă rău.
Îmi vine să vomit.
Pe geam.
- Nu se deschide. - Când ai mâncat ultima dată ?
- Nu știu. - Să-i luăm niște mâncare.
- De când desenezi ? - Nu știu. De ce ?
- Doar întrebam. - Mi-e silă.
Cum zici tu.
Bett și Herber erau doi bătrânei amabili. Doi hipioți.
- De ce să-i omoare tocmai pe ei ? - Ai avut un șoc.
Corpul pompează adrenalină.
Cortizolul se numește : luptă sau fugi.
E nevoie de ceva timp pentru a te calma.
Nu pot mânca. Pompez adrenalină.
- E un loc unde va fi în siguranță. - Despre ce spune ?
- Nu merg într-o școală tâmpită. - Se îmbracă în uniformă.
Cunosc directoarea. Acolo vei fi în siguranță.
Directoarea ? Dar ce-i asta ? Un convent ?
Vino.
Vrei să trăiești ? Vrei ?
- Da. - Atunci mergi unde-ți spunem.
Și stai acolo până nu vei mai fi în pericol.
E clar ?
Ești foarte intens. Știai ?
Da, e clar.
- Ce faci aici ? - Reacher are fetița.
Trebuia să te fi gândit la asta.
Cine sunteți voi ?
Cum vă scoateți uniforma, cum vă pierdeți orice sens al disciplinei.
- Cum de-a găsit-o ? - Exact.
Cum a reușit ?
- Și eu de unde să știu ? - Când a fost aici azi, mai devreme.
Acum mă urmărești pe mine ? Cine naiba te crezi ?
- Ce i-ai dat ? - Despre ce vorbești ?
Ce anume ...
i-ai ...
dat ?
Nu sunt obligat să răspund celor ca tine.
A venit aici cu proasta aia să mă amenințe. Nu i-am dat nimic.
Ce ai de râs ?
Te-am angajat ca să rezolvi treaba asta.
Ai dreptate.
A atins telefonul ăsta, nu-i așa ?
Și ?
Înseamnă că sunt amprentele lui pe el.
Dacă aș avea o altă soluție ... Va fi doar pentru câteva zile.
Știi ce credem despre tine aici, la Pembroke.
- Mulțumesc. - Îmi pare bine să te văd.
Și mie. Îmi pare bine să fiu iar aici.
Demonstrați ce simțiți. Nu sunteți un aparat de fotografiat.
Ce efect au asupra voastră mâinile astea ?
Sunt mâini care alină, care au ținut un copil ...
Transmit durere ? De ce le desenați ?
Bine ai venit la Pembroke. Eu sunt Lidia.
Și eu sunt May.
- Carla. - Vino să stai cu noi.
- Unde ai fost până acum ? - În locuri diferite.
E frumos să călătorești.
- Ai dat testul de admitere ? - Trebuie să te înscrii repede.
Ce frumoși sunt cerceii ! De unde îi ai ?
Sincer, mi i-a adus tata de la New York.
Ai mei mi-au promis o terapie de shoping, când vom merge la Paris de Crăciun.
- Parisul. Voi ați fost peste tot. - Da.
Eu am fost deja de 3 ori, dar tu ?
Nu.
Viața ta e minunată.
- Îmi pare rău. - E foarte bine, nu te îngrijora.
- Ce naiba faci ? - Ziceai că nu ai telefon.
- De câte ori l-ai folosit ? - În viața mea ?
Să mergem. I-ați lucrurile.
Nu, nu e nimic.
Scuzați, trebuie să plecăm. Mulțumesc.
Nancy, stai o clipă.
- Ce s-a-ntâmplat ? - A trimis un SMS.
- Rahat ! - Ce-i așa de rău ?
Îl pot intercepta.
Hai să mergem.
Urcă.
Doamne, locul acela era ridicol !
Locul acela mi-a schimbat viața.
Îmi pare rău pentru telefon.
Spuneți-mi.
M-am informat despre Para Source.
Unii dintre ei au intrat în probleme în Afghanistan.
Au pierdut contracte guvernamentale valoroase.
Au probleme financiare.
El de ce poate avea telefon ?
Da. O clipă. Trebuie să taci.
Bine, scuzați-mă. Daniel Prudhomme, continuați.
E contractorul cu care ai noștri au vorbit.
Locuiește la New Orleans.
A dispărut imediat după interogatoriu.
A luat avionul pentru a se întoarce la soție și copii.
În New Orleans e sediul principal al Para Source.
Știu că s-a întors și-l caută.
- Mergem la New Orleans. - D-le, încă ceva.
Da ?
Colonelul Morgan a fost ucis.
V-au găsit amprentele pe arma delictului.
Mulțumesc pentru ajutor, sergent.
Trebuie să-l găsim pe Prudhomme, înainte de Para Source.
- La Norfolk e un aeroport. - Avem nevoie de cărți de credit.
Și documente.
American Expres, Visa.
Tăticu' e așa de încântat de testul meu de admitere !
Ne duce pe toți la New Orleans.
Sau preferi să tac ?
Ce ticăloasă !
- Ești sigur că poți ? - Nu.
Vrei s-o fac eu ?
Nu.
Geaca bej.
Da.
- Scuzați ! Scuzați ! - Nicio problemă.
Drum bun.
N-ai mai zburat până acum ?
Ține.
- Glumești. - Nu vreau să vomiți pe mine.
- N-am să vomit. - Bine.
De cât timp ești în armată ?
De 10 ani.
- Ce grad ai ? - Maior.
Dacă dai un ordin unui om, el trebuie să-l execute.
- De genul : imediat ! - Da.
Și dacă vrea să te atace, tu știi multe mișcări, nu-i așa ?
Câteva.
Foarte tare.
Mă poți învăța ?
Desigur.
- Nu ești măritată, nu-i așa ? - Nu sunt.
Ești lesbi ?
- Să știi că știu multe persoane ... - Nu, nu sunt.
Credeam că toate femeile soldat ar fi.
Unele sunt, altele nu sunt. Ca și în viața normală.
Reacher e iubitul tău ?
- Nu. - Prieteni de tăvăleală ?
- Nu. - Adică e "nu", că nu vrei,
sau e "nu", că nu vrea, sau că nu sunteți încă ...
Bine, am înțeles cum stau treburile.
- Tata era un militar. - Serios ?
Nu l-am cunoscut.
A plecat înainte să mă nasc.
Și unde e ca distanță ?
Lângă Washington, cred.
Cu îl cheamă ?
Candy nu voia să vorbească despre el.
- Candy ? - Mama mea.
Zice doar că el era un mare erou și un ticălos desăvârșit.
Începem coborârea.
Cine dorește să-și dezmorțească picioarele,
să meargă la toaletă e rugat s-o facă acum.
Mă-ntorc imediat.
După tunsoare am venit.
Voi, contractorii, mergeți la același frizer ?
Verifică-l !
Nu se simte bine. Folosiți-l pe ăsta.
Zi.
Ți-am mai luat două piese de pe tabla de Șah.
Piese de mâna a doua.
Ce erai ? Gery Soc ? Navy Seal.
- Cam așa ceva. - Când ai revenit ?
Nu știu dacă am revenit.
- Ție nu-ți lipsește ? - Deloc.
Ba cred că da, vagabondule.
Cei ca noi nu revin niciodată la viața normală.
Noi facem rău oamenilor,
iar cei din jurul nostru își fac rău.
Lasă-mi-o pe Turner.
Pleacă acum și nu mă leg de fetiță.
- Vii în New Orleans ? - Mă mai gândesc.
- Vino să mă cauți. - Am s-o fac.
Hai ! Hai !
Haide !
Stai ! Stai !
Unde ...
Acum îmi spuneți ce se-ntâmplă,
sau încep să urlu cu prima ocazie, sau vorbesc cu un polițist.
- Bine, ascultă, eu ... - Te protejăm.
Am aflat că unii oameni ...
Vrei să termini ?
- Unii oameni fură de la Stat. - Ce fură ?
Cu cât știi mai puține, cu atât e mai bine.
Numai prostii ! Am găsit cărțile de credit, bine ?
Fără ele n-am fi luat avionul !
Și pe mine mă vor ăia.
De ce ?
Trebuie să-i spui.
Te cred fiica mea.
E amuzant ?
- Tu nu ești tatăl meu. - De unde știi ?
Păi, de ce ? Tu crezi că ești ?
Așa susține mama ta.
A făcut cerere de recunoaștere la armată.
Avem disponibil un apartament cu două dormitoare.
- 350 $ pe noapte. - Bine. Pot plăti cu numerar ?
Vom face testul ADN-ului ?
Acum sunt ocupat.
Trebuie să-ți spun ceva.
Te vei supăra.
Toată povestea aia e din vina mea.
Ce poveste ?
Eu i-am spus să facă cererea aia ca tu să mă recunoști.
Credeam că poate câștiga ceva.
Bani, poate și niscaiva alimente.
Ca s-o ajut să-și revină.
E mai bine decât a scăpat.
Are o slujbă.
Poate ar putea avea și o căsuță.
Ești supărat ?
Ți se citește pe față.
- Nu sunt supărat. - Ba ești.
Crezi că sunt fiica ta și te gândești cum să mă protejezi.
Adevărat.
Și ?
Atunci, nu vreau să stau aici.
Dacă nu mă vrei aici, eu plec.
Bine.
Și unde vrei să pleci ?
Din câte știu, putea să se fi împușcat și-n braț.
Da, s-a împușcat în braț. L-ai ratat, incredibil.
Apoi n-am mai vrut să-l refac.
- V-am adus de mâncare. - Doamne, mor de foame ! Mulțumesc.
Doarme.
Invitația ta la cină.
Șampania nu s-a răcit.
Știam că ești un romantic.
Așadar, Reacher,
după telefoanele tale, cum credeai c-ar fi fost ?
Mă gândeam la o cină. Poate și cu niște vin.
Și după cină ?
Probabil c-am fi mers la tine acasă.
În loc de șleampătul tău motel.
Nu subevalua șarmul unui motel șleampăt.
Da, mă atrage mult.
Căutăm acel șleampăt motel după ce-l găsim pe Prudhomme ?
- Vin cu tine. - Nu.
Doar unul poate merge.
Atunci, mă duc eu.
Ba nu, careva trebuie să stea cu ea.
Dacă sunt o femeie, trebuie s-o fac pe-a dădaca ?
- Nu știu să fiu dădacă. - Crezi că eu știu ?
Da.
Ascultă, a trebuit să suport rahatul ăsta în toată cariera mea !
Și rup boașele celor care cred că mă pot călca în picioare.
Și tuturor ofițerilor ce se cred mai grozavi,
mai duri și mai buni ca mine !
- Ești un fugar pentru justiție. - Și tu la fel.
Amândoi suntem criminali. Eu mă duc.
E o idee proastă, d-nă maior ?
Mulțumesc.
D-na Prudhomme ?
Am tot spus până acum că nu știu unde e, bine ?
- D-nă Prudhomme, poliția militară. - El a terminat cu asta.
E pentru protecția lui.
Are nevoie de ajutorul meu.
Da, are nevoie de tot ajutorul din lume.
Asta e sigur.
Are prieteni ? Locuri pe care le frecventează ?
În orice loc în care sunt și droguri.
Aveți vreo fotografie ?
Da.
Poftim.
Din partea mea, o puteți arde.
M-ați urmărit până aici. Ați greșit.
Iar tu credeai că n-o urmărim pe nevastă.
Tu ai greșit.
- Posibil. - Și cum o rezolvăm ?
Ce zici de câte unul pe rând ? Iau o bâtă de baseball.
Unde-i Turner ?
Chiar așa ?
Dacă voiați să mă omorâți, ați fi făcut-o deja.
Nu vrem să te omorâm, până nu ne vei implora s-o facem.
Și ne vei implora.
Stângul, sau dreptul ?
Turner mă va suna peste două minute.
Dacă nu vorbesc, dacă nu răspund,
dacă par agitat ...
va dispărea.
Blufuri.
Hai, fă-o !
Vezi ? Acum te întrebi cum să mă faci să vorbesc
fără să-și dea ea seama.
Nu mă poți tortura, nu mă poți omorî ...
și va trebui să mă ucizi.
Dă-mi telefonul.
Stai ! Aruncă-mi-l.
Băieți !
Am spus-o de atâtea ori : nu-mi place să fiu urmărit.
Ești tare, Jack !
Nu-mi mai este suficient doar să te ucid.
Așa că, îmi retrag promisiunea cu fetița.
- N-ai să te atingi de ea. - Eu zic că da.
Într-o zi,
când se va întoarce acasă de la școală,
sau când va fi ieși cu un băiat,
sau la plimbare cu prietenii ...
Iar tu nu vei fi acolo s-o protejezi.
Bine, reluăm.
Acum vei încerca să iei pistolul și să-l ții cât mai jos.
Îl ții prea sus. Hai, apucă-l !
Da, mai jos. Acum desprinde-te și întoarce-te !
- Bravo. - Da !
Salut, Reacher. Ia uită-te.
- Ești pregătită ? - Da.
- Apucă-l ! - Da.
- Bine. - Da.
Ce zici ?
Crede-mă, dacă rămâi doar cu mișcarea aia, e ca și cum ai fi deja moartă.
A fost bine. Reluăm și adăugăm "un șut în boașe", bine ?
Bun venit la New Orleans, d-le căpitan. Sunt lt Decoudreau.
Vom face totul să vă ajutăm.
- Ce avem ? - Cei doi din avion erau foști militari.
- Au fost bătuți bine. - Știm pentru cine lucrează ?
- Declară că sunt fără ocupație. - Da, desigur.
Vreau extrasele lor de cont, escale de serviciu,
călătoriile în străinătate, permisul de port armă,
permisul de conducere.
Vreau ouăle și înghețata preferată. Și vreau să-i țineți acolo.
Da, d-le.
Doarme ?
Am vorbit cu soția lui Prudhomme.
Se pare că e un toxicoman.
Nu știe unde e.
Dar mi-a dat o fotografie.
Te deranjează mai mult că te-am tratat ca pe o femeie,
sau că te-am tratat ca pe un bărbat ?
Îmi pare rău că nu te-am caftit.
Trebuia să merg eu să vorbesc cu ea.
Știu să am grijă de mine. M-aș fi descurcat mai bine.
Probabil.
Apreciez scuzele tale.
E atât de important pentru tine să iei toate deciziile ?
- Doamne, mare ticălos ești ! - Ascultă ...
Iată, eu ...
Sunt obișnuit să lucrez singur.
Sunt ...
obișnuit să fiu singur.
- Este evident. - Încerc să-mi cer scuze.
Continuă.
- Ce crezi că trebuie să facem ? - Nu mă trata așa, bine ?
Ți-am cerut părerea !
Am putea merge la veterani.
E primul loc unde se va duce Para Source.
- Și Poliția Militară locală ? - Te vor aresta imediat.
Bine, și-atunci, care ți-e ideea ?
Vezi ? Nu știi ce să faci ?
Ești ca o bestie. Le-ai simțit mirosul, vrei sângele și gata.
Încă n-ai înțeles. Mi-au omorât oamenii.
Mi-au luat munca și viața.
Nu vreau să-i prind cât tine, ci mai mult decât tine.
Vrei să vezi dacă s-a trezit ?
Trebuie să mâncăm și să stabilim ce avem de făcut.
- Ce facem cu fetița ? - Fetița are un nume.
Știu asta.
- Ești foarte dur cu ea. - Viața e dură.
Cu cât înțelege mai repede, cu atât mai bine.
Nu crezi că știe deja ?
Reacher, și dacă e fata ta ?
Ar fi trebuit să stau cu ea acum 15 ani.
Samantha.
Eu o iau razna.
Nu-i acolo !
- Mă duc să mă îmbrac. - Ca să pleci unde ?
- Ți-a zis ceva ? - A zis că trebuia să plece.
- Ce-aveți ? - Unde ai fost ?
- Pe-afară. - Ai înnebunit.
- Voiam să vă ajut ? - Cum ?
- Ziceați că Prudhomme e un drogat. - Nu ți-am zis de el.
V-am auzit vorbind.
Unul de pe stradă mi-a zis că e un loc
unde se duc veteranii fără casă.
Un depozit mai vechi.
Oamenii vorbesc cu mine. Pur și simplu.
- Ai idee ce ai riscat ? - V-am zis că știu să mă descurc.
Ai 15 ani și te caută. Ne caută.
- Eu aleg masculul Alfa. - Și-ar trebui să te protejeze ?
Îl iau la înjurat.
Oamenii puternici nu-ți fac rău.
Cei slabi o fac.
Cei puternici au câte o surioară, sau ar vrea una.
Nu știu de ce, dar așa merge treaba.
Sunt foarte obosită.
Eu nu mai pot !
- Ai făcut o prostie. - Știu.
Te rog să nu mai faci așa ceva.
Cu plăcere.
Hei !
Hai după Prudhomme.
Scuzați, vă rog să vă uitați la poza asta.
Lumea îi spune "Al nouălea cerc al Infernului".
Dacă e un veteran, acolo ar merge.
Bine, mulțumesc.
Am bani pentru Daniel Prudhomme !
- Câți ai ? - Mai mulți decât are nevoie.
- Câți ? - Îl știi pe Prudhomme ?
- Depinde. - E o întrebare simplă.
Ce vrei de la el ?
Ți-am mai zis. Vreau să-i dau niște bani.
Tu ești Daniel Prudhomme, nu-i așa ?
Specialistul Daniel Prudhomme ?
Da, d-nă.
Ai lucrat pentru Para Source.
Ai vorbit cu doi MP.
Sergenții Mirkovich și Cibelli.
V-au interogat la Bagram.
Nu, n-am mai auzit de ei.
Sergenții Mirkovich și Cibelli.
Mirkovich avea o fetiță de 6 ani !
Soția lui Cibelli așteaptă primul copil !
Tu trebuie să-mi spui cum a fost !
Ăia mă omoară.
Te omoară ea mai întâi.
Noi te vom proteja, dar trebuie să ne spui totul.
Para Source scotea convoaiele de camioane din Bagram.
Noi ne ocupam de securitatea bazei.
Trebuia să mințim că numărul armelor era bun.
Mi-au dat o grămadă de bani ca să țin gura închisă.
Am lăsat acolo atâtea arme cât să izbucnească un război.
Para Source vindea armele, în loc să le aducă în SUA.
- Ce n-a mers bine ? - Capii rebelilor voiau să negocieze.
Para Source a refuzat.
A doua zi, treceam prin câmpurile de maci și tot convoiul a sărit în aer.
Am făcut pe mine de frică.
Armata a trebuit să trimită o patrulă de ajutor.
Trei băieți din patrulă au fost omorâți.
Doi dintre ei erau prietenii mei.
Ce s-a-ntâmplat după interogatoriul tău ?
Nimic, v-am spus totul.
Mai era un om, lucra pentru Para Source.
Mi-a zis să stau fără grijă, că a rezolvat el totul.
Apoi am aflat că au fost omorâți.
Și am fugit.
Am luat un zbor pentru America.
Dacă mai rămâneam, eram mort.
Și-am început să-mi fac ...
M-am gândit că, întors acasă ...
puteam să fiu iar ca înainte.
- Dar n-ai reușit. - Nu.
E mai multă marfă pe străzile din New Orleans,
decât se produce în Afghanistan.
Ceva nu e în regulă. Nu iese la socoteală.
Adică ?
De ce să riști să pierzi marile contracte cu guvernul,
vânzând arme americane pe piața neagră.
- Para Source e mai inteligentă. - Da, sunt șmecheri, și-ncă cum !
Iar aici, în țară, nu controla nimeni, dacă lăzile erau goale ?
Probabil că da. Un prost ca mine.
Să mergem la unul dintre avioanele alea de transport.
Avionul pleacă din Bagram în fiecare vineri, la 6:00 dimineața.
Șase ore până la Frankfurt.
Odihna, plinul și alte 11 ore de zbor.
La naiba, ajunge diseară, la 10:00.
Să-mi spuneți dacă a meritat, d-le.
Bună ! Ce vrei să faci, șefu' ?
- Văd că ești o bună bucățică. - Nu, nu, mulțumesc.
Nu-i poți nega o gustărică unei sărmane fete !
- Nu mai am bani ... - Bine !
- Nasol pentru el. - Acum pleacă.
Bine.
- Am portofelul ? - Da, e totul bine, cred.
Bine, e și portofelul.
- A mers ? - Cum am căzut de acord.
- Deci ? - S-a făcut.
Atunci, sună-l !
- Al tău ? - Nu, d-le, nu-i al meu.
- Cine-i ? - Am un martor ce mă poate reabilita.
Dar, mai întâi, trebuie să rămână în viață.
- De ce nu vine aici să vorbim ? - Îmi garantați că va rămâne teafăr ?
- Nu mai sunteți la comandă. - Nici dumneata, din câte se vede.
Operativii au ajuns mereu înaintea voastră.
Cine erau cei doi din avion ?
Cine a încercat să mă ucidă în celulă ?
Un nume vi-l dau eu.
Para Source.
Și încă niște chestii la care să vă gândiți :
Bagdad, Baser ...
Nu e prima noastră investigație.
Credeți că-mi place să fiu în poziția asta ?
Am o sarcină de îndeplinit, și-am s-o duc până la capăt.
Vreau să cred că nu sunteți implicat.
Uitați-vă pe spatele telefonului și veniți aici.
Aveți grijă să nu fiți urmărit.
Nicholls Wharf, 20:00.
I-am identificat pe cei doi din avion.
Sunt plătiți de o companie de acoperire.
După conturile bancare, am ajuns la un mare licitator.
- Para Source. - Așa e. De unde știați ?
Nu contează.
Vreau totul despre Para Source. Absolut totul.
Mă duc să ridic un martor.
Aduc întăriri.
Nu, fiți pregătiți la 2 minute de loc. Așteptați-mi semnalul.
Asta nu e procedura, d-le.
Nu, e un ordin.
Reacher știe regulile.
Dacă simte miros de pârlit, dispare.
Bine, așteptăm la două minute de poziție. Care-i adresa ?
Nicholls Street Wharf.
Fără martori.
- Stai ! - Nu trage ! Nu trage !
Nu mă omorî ! Sunt aici să te ajut.
- Ești martorul ? - Da, eu sunt.
- Unde naiba sunteți ? - Aveți ce vă trebuie ?
- Nu, nu-mi e suficient. - Vă sfătuiesc să-l ascultați.
- Vă pot ajuta. - Bine.
Hai.
Îmi plac poveștile. Spune-mi una.
- Chem ajutoare. - Te acopăr.
Agent la pământ. La Nicholls Wharf.
Nu mai am gloanțe.
- Încă mai ești căutat pentru crimă. - Așa e.
Sunt un asasin nemilos. Și uite-așa, te-am salvat.
- Prudhomme a dat declarația ? - Aproape toată.
Cibelli și Mirkovich erau prietenii lui.
- Așa e. - Para Source a ordonat uciderea lor.
Și pe dvs au încercat.
Furnizează arme rebelilor, d-le căpitan.
Vom avea nevoie de o declarație mai bună, decât ale unui drogat mort.
Iar tu ne vei ajuta să le găsim.
Iată, puneți-ne cătușele, închideți-ne,
dar duceți-ne pe pista de la Para Source, într-o oră.
Trebuie să fii mai rapid acum, soldat.
Da, mulțumesc.
Iată ce știm.
Acum 6 luni,
Para Source a pierdut contracte guvernamentale de peste un miliard $.
O hemoragie de numerar, banca sângera,
dar, dintr-odată, au început să plătească datoriile.
Câți bani se pot face vânzând arme pe piața neagră ?
M4 cât valorează ? 5.000 ?
Un lansator de rachete, la jumătate.
E nimic în comparație cu contractele guvernamentale.
Și-atunci, de unde iau banii ?
Recepția. Vă pot ajuta ?
Bună. Există Room Service ?
Îmi pare rău, având în vedere că ați plătit în numerar,
nu vă pot oferi servicii extra fără o carte de credit.
Așteptați o clipă.
E paradă, ar putea dura ceva mai mult pentru serviciul în cameră.
Păi, mor de foame.
VISA merge ?
D-le, avem o confirmare pentru o carte de credit furată.
Hotelul Dauphine. 10-18 Royal Street.
E fata.
Doar l-am avertizat.
- Documentele ? - Căpitanul Antonie Espin,
Unitatea 110, Poliția Militară.
Dau un telefon.
Descarcă lăzile. Trebuie să intervenim.
- Care e procedura ? - Procedura ...
e aplicarea legii.
Puneți-vă centurile, vă rog.
D-nă maior !
Nu vă mișcați !
- Nu vă mișcați ! - Calmați-vă !
Lăsați armele, băieți ! Lăsați armele.
Lăsați-le.
Calmează-te, fiule.
Ce se-ntâmplă ?
Sunteți responsabilul acestei operațiuni ?
Sunt gen. James Harkness, conduc această companie.
Avem motive să credem că a fost comisă o infracțiune.
- Dumneata cine ești ? - Maiorul Suzanne Turner.
Unitatea 110, Poliția Militară.
Acel maior Turner, căutat de Poliția Militară pentru spionaj ?
Adică, la asta vă referiți cu Poliția Militară ?
Lăzile alea ar trebui să conțină arme din dotarea armatei SUA.
Dar voi le-ați vândut rebelilor și acum astea sunt goale.
Dvs știți cine sunt eu, d-nă maior.
Da, d-le general. Știu.
Sunteți responsabil de moartea a doi dintre oamenii mei.
Acum deschideți lăzile alea, sau vă iau de ciuful acela transplantat
de vă scot grimasa aia de superioritate.
Conform bonului de zbor, ce încărcătură are ?
Lansatoare de rachete ATI4, d-le.
Deschideți-o.
Deschide-o.
Deschide-o pe aia.
Am zis s-o deschizi.
Deschide-o.
Deschide lada aia.
Am zis să deschizi lada aia !
Deschide-o.
D-le locotenent, faceți-vă munca blestemată
și puneți cătușele acestei blestemate femei.
Îmi pare rău, trebuie să veniți cu mine.
Tu ai dreptate. Numerele nu ies la socoteală.
Domnule ! Domnule !
Opriți-l pe omul ăsta ! Opriți-l !
Împușcați-l ! Acum !
Ia o pauză, fiule.
Opiu pur.
Numerele ies acum la socoteală.
Luați-l de aici.
Salutare.
Căutăm un bărbat, o femeie și o blondină. O fetiță.
Îmi pare rău, nu cred că vă pot da aceste informații.
Caut doi adulți și o fetiță blondă.
Dă-mi cheia.
Am reținut un general cu 4 stele. Par a fi cel puțin 500 kg.
- Samantha ! - Reacher, el este. E aici.
- Poftim ? - În hotel. Grăbește-te !
Samantha, ascultă-mă.
Samantha ...
Stai așa ! Ce faci ? Unde te duci ?
Vino imediat înapoi !
Nu răspunde !
Mai încearcă !
Mașină, mașină ...
Samantha !
Nu e în hotel, ci pe stradă.
De unde știi ?
Pentru că asta aș face eu.
O iau pe-aici !
Ați găsit ceva ?
Am mai căutat în 3 hoteluri. Nicio urmă de ea.
S-a ascuns pe-aici pe undeva.
- Reacher ! - Hai să terminăm odată.
- Doar noi doi. - Mă voi distra puțin cu frumoasa ta fată.
- Nu e fiica mea. - Ți-e teamă ? Că asta simt în vocea ta.
Îți voi rupe mâinile, îți voi rupe picioarele,
îți voi rupe gâtul.
Ceea ce simți e iritare.
Hei, tu, vino aici. Hai, ieși afară !
Ai încercat, Jack.
Te pot face să suferi cum n-ai mai suferit.
Samantha !
Ai găsit-o ?
Bourbone Street, hotelul Lafitte.
Samantha, fugi !
Împușcă-mă și cade.
Hai, împușcă-mă, Jack.
Nu ? Împușcă-mă !
Para Source e terminată.
- Harkness e arestat. - Felicitări, Jack.
Îți jur că nu e treaba mea.
Taci ! Taci !
Doar ți-am zis că așa va fi.
Ziceai că e ceva doar între noi doi.
Aruncă pistolul.
Bine, bine.
Bine.
Dacă îl pun jos, ea e liberă.
- Viața mea pentru a ei. - Nu !
Drăguț.
- S-a făcut, Jack. - E-n regulă, Samantha. Uită-te la mine.
E-n regulă. E singura cale.
Acum pun pistolul jos.
Știi ce-nseamnă ?
Înseamnă că suntem deja morți.
Aici. Împinge-l încoace.
Hei !
Uită-te la mine.
E bine ?
Da, cred că da. Reacher, uită-te.
- Samantha. - Sunt aici.
Poți merge ?
Sigur.
Ia-l de partea cealaltă.
Bine.
- Te-ai aruncat de pe o clădire ! - Știu.
- Te-ai rănit ? - Da.
Ai văzut ce înaltă era ?
Putem vorbi altădată ?
Mulțumesc.
Știi ? Ai venit să cauți o fată și ai găsit alta.
Anunță-mă cum mai ești.
Am numărul tău.
La revedere, Reacher.
Doamnă maior.
- Îmi pare bine să vă văd, d-nă maior. - Mulțumesc, d-le căpitan.
Scuze, a fost aglomerat.
- Ai un tricou nou. - Termină.
Mulțumesc că ai venit.
Așadar, Reacher ...
ești tatăl meu, sau nu ?
Vom afla când va veni mama ta.
Ești sigur c-ai recunoaște-o ?
Tind să-mi amintesc de femeile cu care mă culc.
Dar ea și-ar aminti de tine ?
Mulțumesc mult.
Nu ești tatăl meu.
De ce zici asta ?
Vezi femeia aia de acolo ?
Ospătărița ce ți-a adus de 3 ori cafea ?
Ea e.
Niciunul dintre voi habar n-are cine-i celălalt.
- Am știut-o. - Ba nu, nu știai.
Acum te simți ușurat.
Sincer, nu.
- Acum pleci ? - Da.
Exact.
Nu te simți niciodată singur ?
Câteodată.
Vrei să mă suni când te simți așa ?
Așadar ...
Nu e mai bine ...
Mai bine plec.
Am oră ...
de desen.
Da, continuă să desenezi ...
pentru că ești foarte bună.
Cu adevărat, foarte bună.
Te vei descurca, fetiță.
Bine.
Ne vedem, Reacher.
Nu ți-e dor de mine ?
SFÂRȘIT